Der skal hospitalet ligge. Det skal vende mod nord i lunden.
Skolen og kunstcentret skal ligge der.
Det bliver centralt blandt boligkapslerne.
Udmærket. Så kan vi få flere kolonister om et halvt år.
Jeg misunder Dem. Sikke et smukt sted at slå rødder.
Du er vel ikke en, der slår rødder?
- Ikke det? Hvad er jeg så? - Som en fri sjæl. En eventyrer.
I pionerer er vel også eventyrere?
Det stemmer. Men vi vil også bygge reder.
Nye verdener er spændende. Glæden er at gøre det til et hjem.
Interessant. Jeg vil gerne tale nærmere om det.
- Middag i aften? - Det bliver rationer i mit telt.
- Har De ikke fået en replikator? - Nej.
Men jeg har gemt min ration tørret kylling i karry.
Den passer godt til den vin, jeg ved, De har med.
- Det lyder bedre og bedre. - Og som De ved...
...er mine desserter meget mindeværdige.
Det er det bedste ved middagen.
Will, Carmen. Vi har set tegningerne til hospitalet. Det er et godt sted.
Når Enterprise vender tilbage, begynder vi.
- Er I begyndt at bygge? - Nej, hvad er det der?
Jeg kender ikke den lyd. Den kommer oppefra.
Will, hvad er det?
- Data. Hvor søger vi dækning? - I grotterne mod øst.
Få samlet alle. Vi ved, hvad det er.
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser.
Dets fortsatte mission for at udforske nye verdener.
At finde nyt liv og nye civilisationer.
Dristigt betræde ukendte områder.
Skynd jer, følg dem. Skynd jer!
Hold sammen. Denne vej.
Will. Hjælp os!
Data!
Carmen!
Der er en slags forstyrrelse ved yderposten på Melona 4.
- Hvilken type forstyrrelse? - Jeg ved det ikke. Uvejr, måske.
Tjek, om kolonien kan kontaktes.
Jeg får intet svar fra Melonakolonien.
Men forstyrrelsen i atmosfæren øges.
- Hvor langt er det herfra? - 27 timer med denne hastighed.
- La Forge her. - Får du noget ind fra Melona?
Ja. Der foregår noget underligt. Voldsomme forstyrrelser.
Fændrik, gå op på warp otte.
Pas på, men fortsæt.
Fortsæt. Videre. Langt ind.
- Hvor meget beskytter grotten os? - Metallet i bjerget beskytter godt.
Vi forsegler indgangen.
Jeg håber, der er ilt nok til os alle.
Der må være ventilation et sted. Vi skal bruge lys.
- Hvad med de andre? - Kun skrammer. Hvor er Carmen?
Hun klarede den ikke. Hun ville redde en gammel mand.
Det gør mig ondt.
Jeg tror, vi klarer den her.
Jeg er ikke sikker på luftforsyningen. Lig stille.
Brug ikke energi unødvendigt. Er vi heldige, skal vi bare vente.
Riker kalder Enterprise.
- Riker kalder Enterprise. - Metallet hindrer kommunikationen.
Kan metallerne beskytte os mod krystalvæsnet?
- Det er jeg ikke helt sikker på. - Jeg frygtede det svar.
Forstyrrelserne på Melona intensiveres.
Praj dem på alle kanaler, Worf.
At de ikke svarer, behøver ikke være ildevarslende.
- Forstyrrelser kan blokere signalet. - Det ved jeg.
Stadigvæk intet svar.
- Øg til warp ni. Hvor længe, Worf? - Seks timer.
En er bevidstløs. Vi må snart ud.
- Vi dør, hvis væsnet stadig er der. - Vi dør, hvis vi bliver her.
Det er en time, siden vi hørte noget. Det kan være væk.
Eller det venter på os.
Alle bliver her.
Førsteofficer Riker? Er De der?
- Løjtnant Worf. Et dejligt syn. - Godt, I er uskadte. Hvad skete der?
Krystalvæsnet besøgte os. To kolonister døde, men resten er her.
Kaptajnens log, stjernedato 45122,3.
Vi har informeret Stjerneflåden om, at vi vil jage krystalvæsnet.
X enologen Kila Marr skal hjælpe os. Væsnet er hendes livsopgave.
- Velkommen. Førsteofficer Riker. - Doktor Kila Marr.
Var De med under angrebet? Fantastisk.
De og Deres gruppe er de eneste, der har overlevet et angreb.
- Vi var heldige. - Var deres androide der også?
- Andenofficer Data var med, ja. - Skal vi begynde?
Jeg ville vise Dem Deres værelse.
Når jeg kan tale med overlevende?
Jeg har ventet på det her. Jeg vil ikke spilde et sekund.
Da vi kom ud af grotten, var der intet tilbage.
Det var en total tilintetgørelse. Ingen træer, intet.
Der går år, før noget kan gro der igen.
Jeg analyserede hele området spektrografisk.
Det er det væsen, der tilintetgjorde kolonien på Omicron Theta.
Krystalvæsnet er som en gigantisk elektromagnetisk indsamler.
Den skal bruge meget energi-
- så den forvandler alle livsformer til energi.
Der var ingen vegetation. Der var intet tilbage.
Bortset fra vidner. For første gang efter 11 angreb.
Jeg gad vide, hvorfor I blev skånet.
Den skånede ikke alle. To af kolonisterne overlevede ikke.
Men hidtil har der slet ikke været nogen overlevende.
Grotten, vi gemte os i, indeholdt en stor del kelbonit og fistrium.
Vi tror, væsnet ikke kunne gennemtrænge det.
Jeg vil tale med alle overlevende. Jeg skal bruge detaljer.
- Jeg vil inspicere Melona snarest. - Data. De tager med lægen derhen.
- Ja... - Jeg vil gerne selv vælge folk.
Ingen ved mere om væsnet end Data. Han kommer fra Omicron Theta.
Det ved jeg. Jeg ved, at hans bror Lore samarbejdede med væsnet.
Førte det til Omicron Theta, hvor alt levende blev dræbt.
Det er vel rimeligt, hvis jeg vælger en anden.
De må gerne tage flere med, men i efterforskningens interesse-
- bør De samarbejde med andenofficer Data.
Som De vil, kaptajn.
Hendes følelser er tydelige.
Fjendtligheden er overført fra Lore til Data.
De burde ikke have tvunget dem sammen så hurtigt.
Påvirker hendes ubehag hendes dømmeevne, vil jeg vide det nu.
Doktor. Der er rester af bitrium.
Det var der ikke før angrebet.
Doktor?
Doktor. Det er tydeligt, at mit nærvær generer Dem.
Men vi kan ikke løse opgaven, hvis De fortsat ignorerer mig.
Jeg hører Dem. Hører jeg noget interessant, er jeg ikke tavs.
Hvorfor er De så ikke interesseret i bitriumtrådene?
Det er en gammel nyhed.
Det fandt jeg de seneste tre steder, det angreb.
Væsnet producerer bitrium, når det har absorberet levende materie.
Jeg er mere interesseret i grotten.
Det er utroligt, at Deres gruppe blev skånet.
- Metallerne beskyttede os... - Brydende metaller, ja.
Kolonister har to gange tidligere forsøgt at gemme sig i grotter.
Visse var dybere end denne. De døde alligevel.
Var der kelbonit eller fistrium i de grotter?
Tunnelerne på Forlat 3 havde en hel del kelbonit, ja.
- Det var måske begge metallerne... - Det var måske Dem.
Det forstår jeg ikke.
I blev måske skånet, fordi De var til stede.
- Hvad har jeg med det at gøre? - Hvis De havde kontakt med væsnet.
Hvis det var grunden til, at Melona blev angrebet-
- dræber den ikke sin allierede.
Tror De, jeg lokkede væsnet hertil?
Det gjorde jeg ikke. Lores forræderi-
- får Dem til at tro, jeg kan gøre det samme. De tager fejl.
- Jeg er ikke programmeret som Lore. - De samarbejder med uhyret.
Det forstår jeg. Jeg prøver at forklare Dem, det er umuligt.
Fantastisk. De føler intet. Intet, jeg siger, sårer Dem.
Det er sandt, doktor.
Monokaladiumkoncentrationen er højnet i væggen her. Noterer De det?
- Ja, doktor. - Min søn døde på Omicron Theta.
Han var 16, da kolonien blev angrebet.
Derfor blev jeg ekspert i krystalvæsnet.
Jeg har viet mit liv til at studere det og håber at finde det en dag.
Finder jeg ud af, at De har hjulpet den tingest-
- sørger jeg for, at De skilles ad, stykke for stykke.
- Vi har indlagt alle data, De fandt. - Der mangler nogle prøveresultater.
De kan sandelig håndtere den der.
I mit fag lærer man alt om computere.
Forhøjet indhold af kulbrinte, spor af bitriumtråde, lantan...
Nitrater. Alt er normalt. Intet anderledes.
Alt er, som det var efter de andre angreb.
- Havde De forventet noget andet? - Denne gang er jeg her tidligt.
Jeg troede, jeg kunne finde noget nyt.
Doktor, har De ledt efter gammastråling i Deres prøver?
- Hvorfor skulle jeg det? - Vi kan finde højenergireaktioner.
Gør vi det, kan vi lede efter et mønster hos væsnet. God ide, Data.
Jeg kan ikke se, hvor det skulle føre os hen.
Efterlader væsnet et spor af antiprotoner, kan vi afsløre det.
Her kommer resultatet.
Prøv en logaritmisk skala. Så får vi en bedre opløsning.
- Der har vi det. Ser De det? - Ja. Doktor?
En top ved ti keV. En til. Et mønster.
- Væsnet efterlader antiprotoner. - Efterlader det også det i rummet...
...kan vi så spore dem? - Ja. Sensorerne kan lede efter dem.
Lad os begynde.
- Jeg burde vist takke Dem. - Tak doktor Clendenning på Omicron.
- Han fandt på gammaeksperimenterne. - Det har jeg aldrig læst om.
Hans viden findes i mig.
Han var midt i et projekt, da Omicron blev angrebet.
De har kolonisternes erfaring indprogrammeret-
- men jeg har svært ved at tro det. Til broen.
Indholdet af deres filer blev overført til mine hukommelsesceller.
Ham, der skabte mig, ledte efter mønstre i kolonisternes synapser.
- Resultatet ligger i mit neuralnet. - Har De adgang til deres tanker?
I en vis udstrækning.
Doktor Soong ville give mig en blanding af deres minder.
Interessant.
Der. En top ved ti keV.
Og igen. Det er det samme mønster.
Data, kan De få en kurs frem?
Ja. Den er på vej til Brechtgruppen eller Argossystemet.
- Er de befolket? - Ja, to planeter i Brechtgruppen er.
Sæt kurs mod Brechtgruppen.
Jeg har beregnet skudmønsteret, der kan tilintetgøre væsnet.
Fotontorpedoerne må omprogrammeres.
Jeg giver alle beregningerne til løjtnant Worf.
Omprogrammer torpedoerne, Worf. Gid, vi slipper for at bruge dem.
- Hvabehar? - Hvis vi kan undgå at skyde...
Vil De ikke dræbe det?
De må vist hellere komme med mig.
Hvorfor forfølger vi væsnet, hvis vi ikke skal dræbe det?
Det er ikke vores opgave at tage hævn.
Skal vi finde det og trygle det om ikke at tilintetgøre flere planeter?
Det kan blive nødvendigt at skyde. Men det er den sidste udvej.
Hvorfor ikke bare dræbe det?
Jeg vil prøve at kommunikere med det.
Vi ved af erfaring, at vores skjolde beskytter os.
Er vi ikke i fare, vil jeg gøre alt for at kommunikere.
- Hvad skulle det nytte? - Vi kan finde anden føde til det.
Det vil kun slagte mennesker. Det er en enorm dræbermaskine.
Kaskelothvalen sluger millioner af blæksprutter.
Den er ikke ond. Den spiser. Det gør væsnet måske også.
En ringe trøst for de døde. De er ikke blæksprutter. De er mennesker!
Krystalvæsnet har lige så stor ret til at være her som vi.
Data har nogle teorier om kommunikationen. Tal med ham.
Kom ind.
- Forstyrrer jeg? - Slet ikke.
Jeg har noget, jeg vil sige.
De har været til hjælp og er venlig. Jeg har derimod kun anklaget Dem.
- Nu ved jeg, jeg måske tog fejl. - Tak, men De har ikke såret mig.
De prøver at etablere kontakt med væsnet.
Det er sandt. Jeg eksperimenterer med vibrationer i krystaller.
Som at slå let på et krystalglas?
Lige netop. Jeg kan vise Dem mine resultater.
Hvad er det egentlig, De kan huske fra kolonisterne?
Jeg har ikke eksakt hukommelse. Kun de mere intensive minder.
Har De nogle af min søns minder?
Marr, Raymond. Blev kaldt Renny. Ja, det har jeg.
Jaså. Og hans dagbøger?
Ja.
Jeg tænkte på... Ved De... om han bebrejdede mig?
- Bebrejdede Dem? - At jeg forlod ham på Omicron.
- Der er intet om bebrejdelser. - Jeg efterlod ham hos venner.
Jeg lod min karriere komme i første række.
Jeg ville tage tilbage, men der skete hele tiden noget.
Jeg tænkte: "Jeg rejser i næste måned."
Men så kom der ikke flere måneder.
Jeg finder ikke nogen negative tanker om Dem.
Ifølge hans personlige dagbog var han stolt. De var en dygtig forsker.
Var han? Ved De mere?
Data og dr Marr. Kom straks op på broen.
Vi bliver jaget af et fremmed væsen, som rejser ved warpfart.
Et nødråb fra skibet Kallisko. Noget forfølger dem.
En krystalform af ubestemmeligt materie...
- Hvor stærke er jeres skjolde? - De har kun minimal styrke.
- Har I våben? - Kun svage fasere.
Hvad er det her?
I må ændre kurs. Flygt fra det.
Vi bliver angrebet!
Kaptajn! Meddel vores folk på Boreal 3...
Prøv at få kontakt igen.
Umuligt. Jeg får intet svar.
Krystalvæsnet bevæger sig derfra.
Sæt kurs mod Kallisko. Saml et landgangshold.
Kaptajnens log, stjernedato 45125, 7.
Et holde førsteofficer Rikers ledelse har afsøgt skibet Kallisko.
De er vendt tilbage for at rapportere.
- Som vi troede. Ingen overlevende. - Ingen spor af liv.
Motorerne kan startes. Vi kan tage skibet med tilbage.
Der er ikke tid. Den nærmeste stjernebase skal sende folk.
La Forge, sørg for, at vi stadigvæk sporer væsnets gammastråler.
- Har vi en kommunikationsform? - Ja. Den skal bare finpudses.
Fortsæt. Der kan snart blive brug for den.
Dæk 17.
De har virket optaget af tanker, siden vi undersøgte Kallisko.
Jeg synes, det er nemt... at tale med Dem.
- Må jeg fortælle Dem noget? - Gerne.
Da jeg hørte de mænd skrige-
- syntes jeg, det var svært ikke at tænke på min søn.
På det, der skete med ham.
Jeg har læst historier om soldater på slagmarken.
De er sårede, døende, og de kalder på deres mødre.
Jeg har ofte tænkt på, om min søn kaldte på mig.
Om... han tænkte på, hvorfor jeg ikke kom, da han døde.
Kom ind.
Det er på vej mod Brechtgruppen. Vi har lagt kursen ind.
En ting til.
Carmens forældre skal informeres om hendes død. Vil De vedlægge et brev?
Det vil jeg meget gerne, sir.
Var der andet?
- Må jeg tale frit? - Selvfølgelig.
Jeg tænker på, om doktoren har ret. Vi bør måske dræbe væsnet.
- Hvorfor? - Det har dræbt flere tusinde.
Det fortsætter, hvis vi ikke standser det.
Jeg vil ikke have de dødsfald på min samvittighed.
Er det kun det? Eller er De påvirket af personlige følelser?
Jeg er faktisk ikke helt ny i faget. Jeg har før mistet folk.
Prøver vi at kommunikere med det, glipper chancen for at dræbe det.
Den chance bør vi ikke tage.
Jeg skriver det brev nu.
Vi må kunne variere signalerne.
Jeg skriver en subrutine, som gør, at vi kan ændre frekvensen.
Data... De har nogle af min søns minder.
Det er korrekt.
Kan De fortælle noget om Renny? Hvad tænkte han på?
Var han... lykkelig på Omicron Theta?
Jeg har livlige minder om sportsbegivenheder.
- Han spillede Parisses squares. - Han var ung, da han begyndte.
Men de ældre børn ville have ham med. Han var et naturtalent.
Han var glad, fordi han vandt mesterskabet.
Han skrev om det. Han var så stolt.
Jeg karakteriserer impulsbredden i nanosekunder. Er det godt?
Ja, doktor.
Deres søns mest intense minder er om en ung kvinde ved navn Janina.
En kæreste? Det vidste jeg ikke.
Det er jo ikke det, man fortæller sin mor. Hvordan var hun?
Han nød hendes venlighed, hendes blidhed, hendes fysik.
Sådan. Nu kan vi styre alt fra broen.
Ja, doktor.
- Må jeg bede om noget vigtigt? - Jeg vil gerne hjælpe.
Det eneste, jeg har af Renny...
Min eneste kobling til ham er inde i Deres hoved.
Kan De tale til mig med hans stemme?
De kan jo tale som andre, ikke?
Det er sandt, men hvad skal jeg sige?
Måske noget fra hans dagbøger.
Der er mange breve til familie og venner. Jeg kan vælge et af dem.
Jeg tog min sidste prøve i dag. Det gik godt, men ikke cellebiologi.
Du mener, det er vigtigt, mor. Jeg aner ikke, hvad det bruges til.
Om nogle uger skal vi på arkæologiekspedition i bjergene.
Wallaces sagde, det var i orden, hvis der var voksne med.
De passer på mig. De er alle tiders, og jeg kan lide dem.
Men de er lidt alvorlige. De har ikke din sans for humor.
Mor... jeg savner dig.
Kaptajnens log, stjernedato 45129,2.
Vi jager krystalvæsnet. Data og dr Marr vil prøve at kommunikere-
- når vi finder det. Jeg er usikker på resultatet.
Det kan blive en triumf eller en katastrofe.
- Brechtgruppen er nu fem lysår borte. - Får vi stadig mønstre fra væsnet?
Ja. Vi ved ikke præcis, hvor det er endnu.
Det er mellem os og Brechtgruppen.
Sender jeg gravitonstrålen nu, lokker vi det måske hertil.
Vi begynder med fem nanosekunders impulsbredde. En impuls per sekund.
Påbegynder gravitonstråling... nu.
- Sensoren giver ingen nye udslag. - Øg frekvensen.
- Sir... - Hvad? Har De fået noget?
- Stor masse nærmer sig ved warpfart. - Stands.
Fortsæt med at sende signaler. På skærmen, Worf.
Hæv skjoldene.
- Forstør. - Det er smukt.
- Hvad laver det? Tjekker os? - Muligvis. Som vi tjekker det.
Doktor Marr, vil De ændre frekvensen?
- Doktor Marr? - Ja, gør det.
Ændrer til 20 impulser per sekund.
- Svarer det? - Vi prøver. Øg frekvensen igen.
- 30 impulser per sekund. - Væsnet udsender signaler.
Det virker. Det svarer på vores signal.
- Fantastisk. - Der er et mønster i signalerne.
Det prøver at kommunikere med os.
Det tager tid at afkode mønstrene.
Så er det muligt. At kommunikere... at forstå.
Jeg prøver noget andet. En uafbrudt gravitonstråle.
Alle impulser fra væsnet er standset.
Det kan måske ikke lide det, vi gør.
Doktor. Brug impulssignalerne igen.
Doktor Marr? Vi må bruge impulssignalerne igen.
- Rådgiver? - Der er noget helt galt.
Væsnet begynder at vibrere. Mere og mere.
Doktor Marr, stands signalet. Det er en ordre. Hører De?
- Det var for din skyld, Renny. - Data, stands signalet.
Vibrationen øger. Den kan ikke klare mere.
Jeg kan ikke standse signalet. Doktor Marr har isoleret koden.
Jeg kan måske gøre det herfra.
Udsvingene øges stadigvæk.
- Det er kritisk. - Det tager tid at undgå koden.
Worf. Før doktoren til sit kvarter.
Javel.
- Nu skader den ikke flere. - Jeg skal måske følge doktoren.
- Ja. Men slip hende ikke af syne. - Kom med mig, doktor.
Ja.
Jeg bliver hos Dem, doktor.
- Hvor længe lever De, Data? - Der er ingen fast tidsbegrænsning.
Det er godt. Så længe De lever, lever han også.
Jeg har brug for Deres hjælp, Data.
Hvordan?
Som før. Sig, du forstår, Renny.
At du forstår, jeg gjorde det for din skyld, fordi jeg elsker dig.
Fordi jeg ville have, du skulle få fred.
Jeg kan ikke finde nogen fil om det, doktor.
Men ud fra det, jeg ved, og det, han har skrevet-
- ville han ikke være lykkelig. Han var stolt af Dem som forsker.
Og nu har De ødelagt det. De siger, De gjorde det for hans skyld.
Men det havde han ikke ønsket.
Jeg tror, Deres søn ville være meget ked af det nu.
Jeg kan desværre ikke hjælpe Dem.